Veli.
Herrani Beothric.
Hän on haavoittunut kuolettavasti.
Veli, olet nyt kuningas.
Hallitse hyvin, isän toiveiden mukaisesti.
- Eirick. - Eirick. Veljeni.
Jokaisen elämästä voi kertoa tarinan.
Minun tarinani alkaa siitä, kun kuolin.
Eräs ilmiö toistuu luonnossa epäsäännöllisin väliajoin.
Auringon polttaessa punaisena kuu siirtyy sen kohdalle.
Tätä kutsutaan Veriseksi auringonpimennykseksi.
Sen aikana taivaan, maan ja helvetin välille voi avautua portti.
Viikingit käyttivät niistä nimiä Valhalla, Midgard ja Helheim.
Viikinkijumalat avasivat portit pyhillä reliikeillä hallitakseen ihmisiä.
Ajan myötä tarina muuttui myytiksi.
Ihmiset unohtivat viikinkijumalat
ja ottivat vastaan kristittyjen jumalan ja hänen poikansa.
Ukkosen jumala ei kuitenkaan unohtanut.
LINDISFARNE, 793 jKr.
Hän päätti ottaa ihmisen muodon, löytää avaimet
ja palauttaa viikinkijumalat valtaan ikuisiksi ajoiksi.
Soutakaa!
Jeesus.
Pohjanmiehiä! Pohjanmiehiä!
Tehkää hälytys! Tehkää hälytys!
Pohjanmiehiä! Viikinkejä, pohjanmiehiä!
- He tulivat hakemaan sen. - Sulkekaa ovi!
Hyökkäykseen!
- Kukaan ei mene luostariin edelläni. - Selvä, herra.
Jumala on miekkamme. Usko on kilpemme.
- Missä luostari on? - Tätä tietä, herrani.
Häipykää! Tämä on Jumalan huone!
Minä olen jumala!
- Rienausta! - Vaiti!
Olen Thor, Odinin poika, Balderin veli.
Tulin hakemaan sen, mikä ei kuulu teille, jumalallenne tai hänen pojalleen.
Kaulakoru!
Se on pyhä reliikki.
- Niin on. - Se on Magdalan Marian kaulakoru.
Et ole jumala!
Vuodat verta siinä kuin kuka tahansa!
Houkka! Jumalankin on otettava ihmismuoto tässä maailmassa.
Rakkaan Jeesuksennekin ruumis murrettiin.
- Herrani, olemme valmiit lähtemään. - Hyvä!
Saat sen, mitä halajat.
Pääset jumalasi tykö.
Anna anteeksi, vanha ystävä.
Sano asiasi.
- Herrani Frej. - Tuo on tarpeetonta, ystävä. Nouse.
Löyhkäät karhulle.
Onneksi haisen sen vereltä enkä omaltani.
Eirick Verenvuodattaja, Jomsbergin ylitaani.
Metsästäjä.
En koskaan pitänyt siitä nimestä.
Moni kansastasi olisi tappanut saadakseen moisen nimen.
Eirick.
Olet viettänyt vuosikymmenen täällä. Miten olet pysynyt järjissäsi?
Olisin seonnut, jos olisin jäänyt, herrani.
Löysitkö rauhan
- karhujen ja susien keskeltä? - Löysin.
Sitten sydämeni on raskas.
Kevennä sitä kertomalla, miksi tulit.
Tuon uutisia lähestyvästä sodasta.
Thor on palannut Midgardiin
ja koonnut ympärilleen pohjoisen Trøndelagin kuolevaisten kuninkaat.
Sekasorto täyttää maailman.
Minä näin sen, Eirick...
Taistelussa ennen ajan alkua.
Ja olen nähnyt, mitä maailmalle tapahtuu, jos jatulijättiläiset pääsevät vapaaksi.
En halua niin tapahtuvan.
Thor haluaa avata portit Valhallan, Midgardin ja Helheimin välillä.
- Sinun on estettävä se. - Miten?
Olen vain kuolevainen.
Ei minusta ole vastusta jumalalle.
Olet paljon enemmän kuin vain kuolevainen.
Tavallisia ihmisiä ei herätetä henkiin.
Siskoni soi sinulle elämän lahjan, koska hän rakasti sinua.
Vuosien ajan valaisit hänen maailmaansa rakkaudellasi.
Se oli äärimmäistä rakkautta. Rakkautta kuolevaisen ja jumalattaren välillä.
Hän toi sinut takaisin, koska ei kestänyt maailmaa ilman sinua.
Hän ei koskaan pyytänyt mitään vastineeksi.
Eirick.
- Freija. - Elä.
Rakkaani.
Elä.
Eirick, olet elävä kuollut.
Vain elävä kuollut voi kulkea Helheimiin ja palata sieltä Midgardiin.
Edes kaltaiseni jumala ei voi tehdä sitä.
Mutta sinä voit.
Helheimissa on kultainen torvi.
Kun siihen puhaltaa Thorin edessä, hänen ihmisruumiinsa tuhoutuu
ja hänen sielunsa palaa sinne, minne kuuluukin.
Voit kieltäytyä.
Voit jäädä tänne.
Mutta reitti Helheimiin avautuu Verisen auringonpimennyksen aikana.
Nouda torvi.
Mene sen kanssa kivikehään Trondeheimin linnoituksessa.
Puhalla torveen siellä, niin Thor kukistuu.
Pyydät minulta mahdottomia.
Olisin pyytänyt heikompaa miestä, jos tehtävä olisi yksinkertainen.
Mene ensin Osbergiin.
Löydät sieltä Alcuin-nimisen velhon.
Hän johdattaa sinut helvetin porteille.
Olkoon tuuli matkasi myötäinen, viikinki.
Selkeä taivas kattonani.
Älä vain toljota siinä.
Tule auttamaan minua.
Olisi pitänyt tietää, että se olet sinä. Karhunpaska haisee kilometrien päähän.
Niin olen kuullut.
Mukava nähdä sinua paskan hajusta huolimatta.
Olet yhä kuninkaani, vaikka elätkin kuin erakko.
En enää.
- Tarvitsen venettäsi. - Tiesin, että tulisit syystä.
Jos totta puhutaan, en omista sitä enää.
Se kuuluu jollekulle toiselle.
Uskon kyllä, että keksimme jotain.
- Haetaan se Osbergistä. - Osbergistä?
Olen menossa sen kautta Trondeheimiin.
Taival on pitkä, joten lähdetään.
Ei, Sven. Matkani on vaarallinen, teen sen yksin.
Sinulla on vaimo, perhe, lapsi...
Mutta olen ennen kaikkea viikinki.
Odota hetki, niin kerään tavarani ja hyvästelen perheeni.
Tulen kohta.
10 vuotta on kulunut.
10 vuotta.
Luulin, että olisit tullut käymään aiemmin.
Hei, ystävä. Voitko antaa kyydin Osbergiin?
Kaikki ovat matkalla pohjoiseen, eivät itään.
Trøndelagin kuninkaat tuhlaavat hopeaa kuin viimeistä päivää.
Puuta, rautaa, sotureita. He ostavat kaikkea, mikä kelpaa sotimiseen.
Mitä asiaa teillä on Osbergiin?
Se ei kuulu sinulle.
Onko teillä varaa maksaa kyydistä?
Voimme maksaa turkiksilla.
Minua ei kiinnosta kuin nuorten neitsyiden turkit.
Auttakaa minua tämän kanssa.
Apua! Apua!
Apua!
- Sisällä on jotakin. - Älä välitä siitä. Se on vain orja.
Mitä...
Millainen mies on keltainen?
Kuka olet?
Ehkä hän on lappalainen tai kääpiö. Hän on liian ruma haltijaksi.
Piru sinut periköön.
Senkin äpärä!
Tapan hänet.
Riittää!
- Vapauta hänet. - Mitä?
Kuulit kyllä. Vapauta hänet.
Siinä hän on.
Tervetuloa Osbergiin.
Luulitko jääväsi henkiin, kun suututit Ustuksen?
Laske aseesi, niin ehdit vielä katua sanojasi.
Nokkelat kielet eivät heilu kauaa. Tappakaa heidät.
Vapautit minut. Maksoin velkani. Nyt tasoissa.
- Pikkumiehestähän on apua. - Liitytkö joukkoon?
Ruokaa.
- Etsin kuningas Karl Punapartaa. - Mitä haluat?
Sano, että Eirick Verenvuodattaja on tullut
pyytämään hänen neuvoaan.
Velho Alcuin.
Kumma veikko. En koskaan ymmärtänyt, mitä hänen päässään liikkui.
Hän ei ole enää joukossamme, kuten näet.
Tulit jokusen kuunkierron myöhässä.
Kukaan meistä ei jäänyt kaipaamaan häntä.
- Mitä tapahtui? - Joukko sotureita.
He olivat suuria sotureita.
Tulivat tekemään kauppaa. Heitä oli vähän. Emme nähneet Alcuinia sen jälkeen.
Göötit veivät hänet Gotlantiin.
Niin, Gotlantiin.
He veivät hänet johtajansa, Heflarin, luo.
Ymmärtääkseni hän ei pidä vieraista, jos tiedät, mitä tarkoitan.
Jos todella haluat löytää druidi Alcuinin,
tarvitset laivoja.
- Meillä on laiva. - Tarvitsette silti miehiä.
Teidän on taisteltava tienne läpi.
Tänne näin.
Kiitos, kultaseni. Tämä oli ilo, kuten aina.
Yritän auttaa teidät matkaan illalla.
Juodaan siihen asti.
Ai niin...
Kuka tuo ystäväsi on?
- Löysimme hänet. - Hän saattaa olla haltija.
Hän taistelee kuin valkyria.
Haltijako? Iso paskiainen.
Yang Fu Sun.
Yang? Onko se nimesi?
Eirick. Sven.
Karl.
Eirick. Sven.
Melkein oikein.
Yang. Kumma nimi kummalla pikkumiehellä.
Sven.
Ruma nimi rumalla miehellä.
Kippis!
Ystävät, ystävät,
sukulaiset, taanit.
Herrat, hyvät veikot!
Ja te loput paskiaiset.
Meillä on vieraita. Kuuluisia ja synkkämaineisia vieraita.
Tervetuloa, Eirick Verenvuodattaja, Jomsbergin entinen kuningas.
Sama Eirick, joka murskasi Tanskan armeijan Jyllannissa
ja taisteli ylivoimaa vastaan Sjællandissa.
Vieressä istuu hänen suuri ystävänsä, Sven Stavanger,
joka taisteli keskipäivästä yöhön asti.
Eirick Verenvuodattaja,
jota jumalatar Freija rakasti niin paljon,
että kaaduttuaan taistelussa hänet nostettiin henkiin
jumalattaren tahdosta.
Tule, veljeni. Tule. Näytä kasvosi meille.
Nuo kasvot, jotka tähän asti ovat olleet meille vain osa legendaa.
Herra!
Seison tässä tänään, koska jumala pyysi minua kirjoittamaan laulun,
jota ihmiset laulaisivat vielä vuosien päästä.
Se on synkkämielinen laulu. Se vaatii matkan Helheimiin ja takaisin.
Olemme viikinkejä, emmekä pelkää mitään helvetin kauhuja.
Jokainen viikinkinä itseään pitävä mies, tulkaa. Seuratkaa minua.
- Puheesi ei ole parhaasta päästä. - Viime kerrasta on aikaa.
Huomaan sen.
Saamme vielä soutaa itseksemme Gotlantiin.
- Olen Olaf, Punaparran poika. - Tervetuloa.
- Minä olen Gregor, myös hänen poikansa. - Tervetuloa.
Onko vielä muita?
Mennään.
Yomar, olen metsästäjä. Jouseni on palveluksessasi.
Kiitos.
Minä olen Henrik.
- Saammeko taistella? - Kyllä vain, poika.
Sitten liityn joukkoon.
Onko kultaa tiedossa?
Ei oikeastaan.
Ei sitä täältäkään tunnu saavan.
- Kelpaako kaltaiseni vanha ukko? - Kelpaa.
- Bernard. - Naisten ja lasten tappaja.
Kysyn uudestaan.
Onko vielä muita?
Kaunis Brynna, Hildegardin tytär, tuulen tuntija.
Tämä matka ei sovi naiselle.
Kiitos, veljet.
Malja! On maljan aika!
Kunnialle, maineelle ja urhealle kuolemalle, joka avaa tien sankareiden saliin.
Ottakaa yksi laivoistani. Älkää seilatko tällä purtilolla.
- Kelluuko se? - Mitä se sinua kiinnostaa?
Sinulle luvattiin hyvä kuolema. Hukkuminenkin on hyvä tapa.
Olaf on oikeassa. Otetaan hänen isänsä laiva.
Ei, tämän avulla pääsemme perille huomaamatta.
Toivon mukaan poistumme samalla tavalla.
Sven, sanoinhan, ettei nainen saa tulla.
- Hänen on pakko tulla. - Miksi?
Muistatko keskustelumme veneestä?
Hän on veneeni uusi omistaja.
Ja miehistösi kapteeni.
Laivallani saat totella siinä kuin muutkin miehet.
Jos et pidä säännöistäni, toivon, että osaat uida.
Herrani, olemme olleet voittoisia.
Ryöstöretkemme ovat ulottuneet Hispaniaan, Angleseyhin
ja jokia pitkin Pariisi-nimiseen kylään asti.
Emme silti ole kuulleet sanaakaan Helheimin torvesta.
Se, kuka pitää torvea hallussaan, voi tuhota minut.
Herrani, en ymmärrä, miten se olisi mahdollista.
Soturimme ja laivamme ovat valmiina. Kristitty maailma lakoaa edessämme.
Teitä, lihaksi tullutta jumalaa, ei voi pysäyttää mikään mahti.
Jopa jumalan voi kukistaa.
Tiedän, että sinun oli pakko ottaa minut mukaan.
Voin kertoa, että tuuli ei laannu hetkeen.
Mitä nainen muka tietää tuulista ja aalloista?
Saman verran kuin kuka tahansa, jonka äiti kuoli synnytyksessä
ja jonka isä kasvatti laivassa.
Olen purjehtinut meren yli Anglen saarelle ja Grönlantiin.
Olen luovinut reitin jäävuorien keskellä.
Haaksirikkouduin Suurelle saarelle
ja lähes kuolin janoon rasvatyynellä Huokausten merellä.
Ehkäpä matka Helheimiin on sitä helpompi.
Saatat silti erehtyä.
Uskon, että iltaan mennessä joudumme soutamaan.
Olen eri mieltä.
Lähdemme Gotlantiin, Jörmungandrin vuonolle.
Wolfred, kutsu 50 miestä koolle.
Sinä, vartioi kivikehää. Se on alkanut.
Tunsin pahan veren.
Sen siitä saa, kun muukalaiset nukkuvat vieressäsi.
Haistoin petturin löyhkän keskellämme.
Miehet ovat itseään täynnä.
Eirick. Eirick.
Maata näkyvissä, haltijasilmä.
Gotlanti. Olemme perillä.
JÖRMUNGANDRIN VUONO
Täällä on aivan liian hiljaista.
Pysykää lähellä.
Kaadoin yhden.
Henrik!
Helheimiin!
Verenvuodattaja!
Eirick!
Tornin huippu on tuolla.
Luoja, mikä vankila.
Vankila maan velholle. Hän ei ylety koskemaan maahan.
Oletko Alcuin?
Gööttien Heflar oli monia asioita.
Ei koskaan hyveellinen, yleensä ovela.
Saan kiittää sinua hänen kuolemastaan, Jomsbergin taani.
Tunnetko minut, velho?
Näin mahdollisuuden sille, että saavut.
Vapauttaisitko minut?
Jos lupaat viedä minut Helheimin porteille.
Kuka tahansa voi löytää ne portit. Suurin osa löytää ne lopulta.
Minä aion palata sieltä.
Kun sen sillan kerran ylittää, paluuta ei ole, Jomsbergin taani.
Kuolleet pitävät minua omanaan.
Freijan kuolevainen rakastaja.
Kuulin tarinan, mutta en uskonut sitä.
Kuulen monia asioita monilta ääniltä, Eirick Verenvuodattaja.
- Autatko minua? - Näytän sinulle tien.
Se on lähellä sitä etsivän miehen sydäntä.
Laske minut alas. Pyydän sinua.
Pohjoisesta lähestyy sotilaita. Monta hevosta.
Sinulla on voimakkaita vihollisia, taani Eirick.
Tule, velho. Aika ei ole puolellamme.
Velhoa pidettiin tuolla. Rautahäkissä, jossa ei ollut kattoa.
Hyvä. Nyt otamme selvää, onko hän todella niin mahtava.
Kuka tuo kurja on?
Herrani, ryöstäjien laiva tappoi miehemme.
He tappoivat suuren kuningas Heflarin.
He veivät druidin.
Kuka vei hänet?
Druidi kutsui johtajaa nimeltä.
Eirick, Jomsbergin taani.
Heflar kutsui häntä Verenvuodattajaksi.
Eirick Verenvuodattaja, siinä on hieno nimi.
Tunnetteko hänet, herrani?
Palaamme Trondeheimiin. Se on tehty.
Herrani, meidän tulisi jahdata heitä.
Ei, hän tulee luokseni.
- Kuinka pitkälle vielä? - Ei enää kauas.
Helheimissa on monia asioita, joita sinun tulee varoa,
mutta yhtä asiaa et voi välttää.
Helheimin porteilla on valtava vahtikoira,
Garm nimeltään.
Sillä ei ole silmiä, mutta se erottaa elävät kuolleista hajuaistillaan.
Et välttämättä pääse sitä karkuun.
Siinä se on.
- Miten pääsen sinne? - Ui syvälle.
Seuraa kylmenevää virtausta pohjaan saakka.
Siellä näet portit.
Eirick, oletko varma? Tämä on hulluutta.
Niin on! Hulluutta, rohkeus on aina.
Tarvitset talia.
Pelkäätkö?
- Olen kauhuissani. - Ja hyvästä syystä.
En tiedä, oletko urhein tapaamani mies
vai typerin.
- Jos en palaa aamuun mennessä, lähtekää. - Sinun on parempi tulla takaisin.
- Meneekö Eirick? - Menee.
- Eikö Yang mene? - Ei mene.
- Tuuli olkoon selässäsi, ystäväni. - Selkeä taivas kattonani.
Ui syvälle.
Seuraa kylmenevää virtausta pohjaan saakka.
Siellä näet portit.
Isä?
Kaikista tämän paikan kidutuksista
sinun näkemisesi täällä on julminta.
Uskoin aina, että seisoisit Odinin oikealla puolella.
Olin vain kuva kuninkaasta, pahimman luokan pelkuri.
Pelkäsin elää.
Taivaan portit eivät auenneet minulle.
Täällä olen ollut ja tänne jään.
- Mistä tiesit, että olen täällä? - Kuiskaus korvassani kertoi sen.
Tämä on piinan tyyssija, jossa maksamme teoistamme.
Eirick, et ole poikani.
Valetta.
Olemme kuolleita. Valheet eivät lohduta meitä.
Et ole poikani. Äitisi ei koskaan tiennyt sitä.
Hän tuli näyttäen minulta.
Äitiäsi huijattiin.
Olet isäni, vaikka et olisikaan siittänyt minua.
Miksi olet täällä?
- Etsin Helheimin torvea. - Ja sitten?
Sitten palaan Midgardiin.
Ei, poikani.
Jäät kuolleiden joukkoon ikuisiksi ajoiksi.
En taistelematta.
Se erottaa elävät ja kuolleet.
Toivo.
Autatko minua löytämään sen?
Löydät torven sielujen portilta.
Elossa.
Jää luoksemme.
läisyydeksi.
Isä, nyt!
Piru sinut periköön!
Ette saa häntä!
Ehkä meidän tulisi lähteä.
Mitä me muka haluamme Helheimista?
Hän sanoi itse niin. Jos hän ei palaa aamuun mennessä...
Tiedän, mitä hän sanoi, mutta laiva pitää kurssinsa, ja sinä myös.
Lähdetään! Kuka on samaa mieltä?
Hän on ollut tuolla koko yön. Hän on luultavasti kuollut.
- Monenko meistä on kuoltava? - Pelkuri.
Missä kunniasi on?
Olet naisten ja lasten tappaja. Mitä sinä tiedät kunniasta?
Olin maanviljelijä koko ikäni.
Sitten ryöstäjät tulivat.
Samaa gööttipelkureiden verta kuin niiden, jotka tapoimme eilen.
He polttivat maatilani, isäni kodin,
tappoivat vaimoni ja lapseni.
He koversivat minut ontoksi.
Jäin tyhjäksi.
Halajan vain ansaitsemaani kuolemaa.
Tapoin ryöstäjät. Joka ainoan.
Tapoin heidän vaimonsa. Tapoin heidän lapsensa.
Poltin heidän kotinsa ja laivansa.
Kuuntelin heidän huutojaan,
kun he näkivät siemenensä kuolevan Midgardista.
He halusivat viedä minulta kaiken.
Mutta kunniaani he eivät saaneet.
Mieluummin kuolen kunniallisena kuin elän pelkurina.
Puhut kuin viikinki.
Me odotamme.
Odota! Varo Garmia, Helheimin vahtikoiraa.
Se on portinvartija.
Se päästi minut aiemmin sisään.
Se ei silti tarkoita, että pääsisit ulos.
Juokse!
Tule.
Tule! Tätä tietä!
Emme pääse sitä pakoon. Se haistaa veresi.
Käänny ympäri.
Käänny ympäri, poika!
Muistele minua hyvällä.
Olen täällä!
Muistele minua hyvällä, poikani, aina.
Asiat eivät aina ole sitä, miltä ne näyttävät, rakkaani.
Puhalla torvea Thorin edessä pysäyttääksesi hänet.
Brynna, herää.
Hän on tuolla.
- Eirick. - Eirick.
- Veli. - Eirick.
- Eirick.
Eirick.
Tulit siis takaisin.
Toivutko tästä?
Eirick, istu alas ja juo tämä.
- Näin isäni. - Et nähnyt.
Näit hengen, joka otti hänen muotonsa.
Ei, se oli hän.
- Hän kertoi, etten ole hänen poikansa. - Ei se voi olla mahdollista.
Kasvoin kanssasi. Tunnen kasvosi ja hänen kasvonsa.
Hän on varmasti isäsi.
Siinä ei ole järkeä.
Sait sen, mitä menit hakemaan. Onnistuit.
Kunpa olisin tiennyt, mitä Freija antoi minulle, kun sain elämän lahjan.
Olisin elänyt, Sven. Vannon, että olisin elänyt.
Vielä ei ole myöhäistä.
Ei niin.
Sanon nyt sinulle jotain,
mitä minun olisi pitänyt sanoa aikoja sitten.
En ole koskaan tavannut toista noin urheaa miestä, joka pelkää itseään.
Eirick, kuuntele minua.
Olet suurmies. Synnyit johtamaan ja innostamaan miehiä.
Siitä lähtien, kun tapasimme,
olet yrittänyt todistaa olevasi aivan kuin muutkin.
Mutta et ole.
Mukava nähdä sinua, herrani.
Luulin, ettet palaisi,
ja yritin käännyttää miehistön palaamaan kotiin.
Warrick, näytät pelokkaalta.
Varovaiset miehet ovat usein viisaimpia.
Viisas Warrick, se on hyvä nimi viikingille.
Tervetuloa takaisin.
- Päätitkö jo? - Mitä?
- Olenko urhea vai hölmö? - Olet molempia.
Minun on puhallettava tähän torveen Thorin edessä.
Kerro, mitä minun tulee tehdä.
Hän odottaa Trondeheimin kivikehässä.
- Veristä auringonpimennystäkö? - Kyllä.
Sinun on kohdattava Trøndelagiin kootut armeijat.
- Meillä on armeija. - Viime kerrasta on kauan.
Ilahtuuko veljesi nähdessään sinut?
Ei.
Eirick Verenvuodattajasta on tullut Eirick Helvetinraastaja.
Tarinani ei ole vielä lopussa.
Joudun palaamaan paikoista pelottavimpaan, kotiini.
Torven sekä Frej'n että Freijan suojeluksen vuoksi
uskoin, että kaikki menisi hyvin.
Uskoin, että Jomsberg taistelisi jälleen rinnallani.
Mikään ei valmistanut minua petoksista suurimpaan.
Sven, laske ankkuri.
Katso, Jomsberg!
Jotain on pielessä.
Kaikkien ei kannata tulla.
Voin jäädä tänne, jos haluat.
Jää Yangin kanssa tänne. Orjanomistajat haluavat hänet.
Se on turvassa luonani.
Eikö Yang mene?
Hyvä.
Brynna, jää tänne. Pidä Alcuinia silmällä.
Kertokaa asianne.
Tämä on Jomsbergin linnoitus. Emme ota vastaan vierailijoita.
Ettekö?
Entä, jos vierailija nosti tajuttoman ruumiisi Sjællandin merestä?
Eirick, oletko se sinä?
- Olen. - Tervetuloa kotiin, herrani.
Mukava nähdä sinua, vanha ystävä.
Joka ainoa kuukausi
miekkamme kastelevat maan jonkun kurjan hurmeella.
Taistelemme vain kullasta.
Ennen oli toisin.
Emme enää ryntää taisteluun murskaavaa ylivoimaa vastaan.
Emme enää lähde ryöstöretkille.
Mitä isäsi sanoisi?
Jomsberg, palkkasotureiden tyyssija.
Et kyseenalaista enää käskyjäni, Jorgen.
Jos et pidä tästä, luovuta osuutesi ja häivy!
Herrani Beothric ja Jomsbergin mahtavat kapteenit.
Eirick, Alfredin poika, on tullut luoksenne.
Antakaa veljeni astua eteeni.
- Beothrick, veljeni. - Eirick.
- En uskonut enää näkeväni sinua täällä. - En uskonut palaavani.
Tuntuu kuitenkin hyvältä olla täällä.
Vieraanvaraisuudessasi on parantamisen varaa.
Meille ei ole tarjottu edes vettä, saati sitten väkeviä.
Juomme simaa näissä saleissa juhliessamme ja surressamme.
Sinun paluussasi ei ole syytä kumpaankaan.
Meitä varoitettiin saapumisestasi.
Tulit lunastamaan isämme valtaistuimen.
En.
Katso ympärillesi, veljeni.
Näetkö isämme valtakauden kurjuuden tunnusmerkit?
Ei, et näe.
Bysantin keisari maksoi minulle 20000 kultarahaa
ryhmästä miehiämme.
Anglien Arthur maksoi 30000 hopeassa valtaistuimensa turvaamisesta.
Minä, nuorempi ja vähäisempi veli, istun valtaistuimella,
ja valtakuntamme on rikas.
Ja nyt sinä saavut.
Erehdyt, veljeni. En halua valtaistuinta.
Jumalat pyysivät minua käymään taisteluun valtavaa ylivoimaa vastaan.
- Kenet haastat? - Jumala Thorin.
Thorin?
Hän palasi kuolleista ja luulee voivansa haastaa ukkosen jumalan.
Tulin pyytämään apua, en pilkattavaksi.
- Mennään. - Ei, veli.
En anna sinun mennä.
Kuuntelisit niitä, jotka halveksivat valtaani.
Olisit keulakuva niille, jotka syrjäyttäisivät minut.
Anna anteeksi, veli.
Viekää heidät! Tutkikaa heidät ja tuokaa arvoesineet minulle.
Olen pahoillani.
Mikset anna Beothricille sitä, mitä hän haluaa?
Silloin emme joutuisi tekemään näin.
Joku lähestyy eikä hän ole yksi meistä.
Oletteko te Eirickin ystäviä?
- Olemme. - Tietäkää tämä.
Hänet on petetty. Hän on kumppaneineen tyrmässä.
Voin viedä teidät linnaan,
mutta valani estää minua nostamasta miekkaa veljiäni vastaan.
Te voitte vapauttaa hänet ja tuoda takaisin veneelle.
Eirick tarvitsee meitä.
- Eirick tarvitsee Yangia? - Kyllä.
Jomsbergin miehet eivät ole mitään pukareita vaan maailman mahtavimpia sotureita.
Hyvä. Ylimieliset miehet kaatuvat helpoimmin.
Emme pääse pihan poikki huomaamatta.
Älä synkistele, Yorick-hyvä.
Alcuin, kiirehdi.
Menkää! Tulen perässä.
En näe mitään. Mitä tämä usva on? Olkaa varuillanne.
Valppaana nyt.
Tämä vie tyrmään. Ystävänne ovat siellä.
Kuningas lähettää meidät pohjoiseen. Olemme hänelle myytäviä orjia.
Kuulitko?
Brynna? Hyvä?
Kyllä, Yang, olen kunnossa. Entä sinä?
Olen kunnossa. Tule.
- Avaa portti. - Haista paska, huora!
- Avaa ovi. Avaa ovi! - Teen, mitä haluat.
Hei, sehän on pikkumies.
- Yang hyvä? - Ei, olet helvetin nerokas.
- Missä Eirick on? - Viereisessä sellissä.
Kautta Odinin sokean silmän.
Mitä he tekivät sinulle?
Brynna, missä torvi on?
Alcuinilla.
Missä hän on?
Druidi ja torvi, missä ne ovat?
Lahdatkaa heidät.
Sinuna pysyisin paikallani, herrani.
Hän on pettänyt oman veljensä.
Toivottavasti hän ei kohtele teitä samalla tavalla.
Mitä Thor tarjosi pettämisestäni?
Anglen saaret valtakunnakseni.
Veliseni, et ole ainoa, jota jumalat kuuntelevat.
Saat pitää saaresi ja valtaistuimesi.
Mutta tiedä tämä,
kun olen kukistanut Thorin, palaan luoksesi.
Sitten selvitämme välimme.
Sinä et nyt ymmärrä, veli.
Torvi on kaikkea muuta kalliimpi.
Ilman sitä olet arvoton.
Jomsbergin kuningas.
Tätäkö etsit?
Paskiainen! Petturi!
Johan nyt. Tämä on upea esine.
Veljeni, saamani viesti oli yksinkertainen.
"Veljesi saapuu kantaen Helheimin torvea."
"Ota torvi ja vangitse hänet."
Ystäväsi avulla sain sen.
Nyt on välienselvittelyn aika.
Viekää hänet pois. Hän ansaitsee kuninkaan kohtelun. Käyttäkää miekkaa.
Heittäkää muut alas kalliolta.
Druidi, tule. Kohota malja kanssani.
- Epäilinkin, että joukossa on petturi. - Velho Alcuin...
Hän on meille henkensä velkaa. Miten hän saattoi?
Beothric maksaa hänelle.
Kuolemme kaikki,
eikö totta?
Herrani, olemme puolellanne.
Viemme teidät suojaan.
Joukko miehiä taistelee puolellanne Trøndelagissa.
- Entä muut kapteenit? - Heille se olisi maanpetos.
Tuo näyttää kivuliaalta.
Anna, kun minä...
Jos tämä jatkuu vielä kauan, sinusta ei ole paljoa jäljellä.
Menetimme torven. Tilanne näyttää synkältä.
Emmekö voi taistella ilman sitä?
Vain torvi voi pysäyttää Thorin.
Ehkä minulla ei ole oikeutta pyytää tätä miehiltä.
Tai sinulta.
Sanoit, ettet vaadi minulta enempää kuin miehiltäkään.
Mutta entä, jos haluan antaa sinulle sen, minkä vain nainen voi antaa?
Brynna, lupasin sydämeni toiselle vuosia sitten.
Miten saatoin rakastua moiseen tyhmyriin?
- Freija? - Ole paikallasi.
Älä käänny ympäri.
Olemme kaukana toisistamme,
mutta voin puhua tämän kautta.
Myin itseni jumalille, jotta saisit elää.
Elämäsi hinta oli se,
ettemme saisi kokea enää rakkautta.
Mutta sait sentään elää.
Kuolen ennemmin kuin elän ilman sinua.
Sinun täytyy.
Toin sinut takaisin, jotta eläisit.
Emme voi enää olla yhdessä.
Eirick, älä elä enää muistoissa.
Mies, joka katsoo vain taakseen, ei näe, mitä hänen edessään on.
Ja mitä edessäni sitten on?
Toivoa.
Mahdollisuus iloon ja onneen.
Mahdollisuus siihen, mitä kuolevaisilla on ja mitä jumalat halajavat,
rakkauteen.
Ei ole häpeällistä rakastaa toista.
Se vähä aika, mitä on jäljellä. Thor on...
Taistele sitten oikeudestasi huomenna.
Taistele, jotta nimeäsi toistetaan tulevina aikoina
hyvyyden, arvokkuuden ja valon nimenä.
Olen pahoillani.
En tarkoittanut...
Jos huolit minut, olen sinun.
Mietin asiaa, herrani.
Tunnistan tuon ilmeen miehen kasvoilla.
- Uni tekee ihmeitä. - Tai se, ettei nuku silmäystäkään.
Armeijanne, herrani.
Miehesi ja Jomsberg saavat olla ylpeitä sinusta.
Tästä tulee suuri taistelu.
Tulevat polvet laulavat lauluja Trondeheimiin menneistä,
jotka nujersivat jumalan armeijat.
Miehet, lähdetään pian ennen kuin Beothric saa tietää.
Antakaa anteeksi, herra. Joukossamme on pettureita.
Osa veljistämme on mennyt veljenne puolelle.
Kuningas on kuollut.
Se druidi.
Mitä muutama sata miestä voi tehdä?
He ovat Jomsbergissä. Kuka tietää, mitä he tekevät?
En välitä. Huomenna torvi on minun.
Yksikään Midgardin armeija ei voi pysäyttää minua.
Valhallan, Midgardin ja Helheimin portit aukeavat ryskyen.
Herrani, mikä on suunnitelmanne? Mitä tarkoitatte?
Avaan taivaan ja helvetin portit.
Kaaos täyttää maailmamme.
En välitä maailmastanne.
Tuhansia ihmisiä kuolee.
He kyntävät peltojamme ja rakentavat laivamme.
Ymmärrättehän, millainen sekasorto tästä seuraa?
Houkka! Tietysti ymmärrän.
Vain täydellinen sekasorto voi tuhota kristittyjen jumalan lopullisesti.
Tämä ei ajakaan viikinkien etua tai valtakuntamme laajentumista.
Sinä ja muut jumalat teette tämän kuolevaisten kustannuksella.
Miksi välittäisin kuolevaisista? Olen jumala.
Ehkä sinä et välitä, herrani,
mutta en salli sinun johtaa meitä tuhoon!
Unohdit yhden asian.
Jumalten ase tottelee vain jumalten verta.
Sinä, Wolfred,
kärsit näkemyksen puutteesta.
Pohjoisen kuninkaat, pitäkää armeijanne valmiudessa.
Taistelu Midgardista alkaa auringon laskiessa.
Kapteeni.
Nimeän sinut Nordlandin kuninkaaksi Wolfredin tilalle.
Niin monta.
Tunnustelkaa kilpimuuria oikealta vasemmalle.
Iskemme lujaa vasempaan sivustaan, kun muuri pettää.
- Entä jos se murtuu? - Tunkeudumme läpi.
Entä jos Thor saapuu paikalle?
Haastan hänet kaksintaisteluun kuolemaan asti.
Tai sitten me kuolemme...
...ja ongelmamme katoavat.
Auringonpimennys. Se alkaa pian.
Miehet, leiriydymme tähän.
Jomsbergin miehet, viikingit, veljet,
harjun toisella puolella on tuhatpäinen pohjoisen armeija.
Heitä on viisi kertaa enemmän kuin meitä.
Jos haluatte, pyydän heitä odottamaan päivän,
jotta he saavat täydennysmiehiä. Minusta se olisi reilua.
Osa teistä tuntee minut. Osa teistä on vuotanut verta rinnallani.
Osa teistä on kuullut tarinoita voitetuista taisteluista, jumalista ja jumalattarista.
Minä olen tässä, Jomsbergin Eirick. Lauluni ei ole vielä valmis.
Miehen mitta ei ole voitettujen taisteluiden määrä,
hänen edessään kaatuneet viholliset tai hänen omaisuutensa.
Miehen mitta on hänen urheutensa, omistautumisensa perheelleen
ja hänen halunsa tarttua kohtaloonsa.
Jos emme taistele tänään, pelon aika koittaa,
ja jumalat vapauttavat menneiden aikojen kauhut maailmaan.
Tänään ette taistele itsenne puolesta.
Taistelette vaimojenne,
poikienne ja tyttärienne puolesta.
Jos kuolette tänään,
tietäkää, että seisoitte rinta rinnan veljienne kanssa
ja kuolitte kuin viikinki, kunnialla.
Tulkaa.
Seuratkaa minua!
Niin sitä pitää.
He eivät voi voittaa mahtavaa armeijaamme.
Asemiin!
Muuri!
Jouset, tulta!
Suojautukaa!
Ensimmäinen aalto, muodostakaa linja!
- Perääntykää! - Perääntykää!
Tulkaa, senkin paskiaiset!
Mursimme muurin, kapteeni, mutta menetimme monta miestä.
Meidän on voitettava. Joko he tai me, taistelemme loppuun saakka.
Toinen kapteeni lähestyy!
Herrani, veljenne on kuollut.
Sitoudumme jaloon aatteeseenne.
Tulkaa. Liitytään taistoon.
- Herrani. - Puhu.
Vasen puoli murtuu. He saivat täydennyksiä.
Ratsastetaan.
Gregor!
- Meidät on lyöty. - Kuka kertoo Thorille?
Hän voi painua helvettiin. Peräännyn laivoilleni.
- Jääkää, jos haluatte. - Pelasta itsesi.
Ette ole viikinkejä.
Painu sinäkin helvettiin, Nordlandin kuningas.
Takaisin linnoitukseen! Perääntykää!
- Meille ei jää yhtäkään. - Ei se mitään.
En tullut tänne katselemaan sivusta.
En anna sinun tehdä sitä.
Mitä nyt, Eirick? Et voi pysäyttää minua.
Tulitko katsomaan, kun avaan Helheimin portit?
Minulla ei ole torvea, mutta näetkö minun juoksevan?
Kohtaan sinut, Thor, ja kuolen, jos on tarvis.
Niin, tämä torvi.
Luulitko lähettäväsi minut Valhallaan puhaltamalla tähän?
Yritän ainakin.
Et voi vastustaa minua, poikani.
Isäsi ei tiennyt totuutta.
Hän käytti omaa ulkomuotoaan maatakseen äitisi kanssa.
Minun ei tarvinnut peitellä mitään. Äitisi tarjoutui huorakseni.
Luulitko, että kuolevainen nousisi kuolleista,
joisi Frej'n maljasta kuolematta
tai makaisi rakkauden jumalattaren kanssa sekoamatta haluunsa?
Jumalten veri virtaa suonissasi.
Minun vereni virtaa suonissasi.
Kumarra minua, niin hallitsemme maailmaa yhdessä,
ja ajamme kristittyjen jumalan poikineen pois maankamaralta.
En anna sinun tuhota Midgardia.
Taistele sitten.
Ei. Eirick!
Aseesi ei pelota minua!
Jumalten veri virtaa suonissani. Minussa on jumalten verta.
Saanko Helheimin torven?
Frej.
Voi Jomsbergin taani-parkaa.
Voit puhaltaa siihen, kunnes meri jäätyy, mutta ei tämä Thoria karkota.
Se suunniteltiin suurempaa tarkoitusta varten.
- Mutta sanoit... - Niin.
Sanoin, että vain elävä kuollut voi kulkea helvettiin.
Jumalina sekä Thor että minä tarvitsimme sinua saadaksemme torven.
Kolme reliikkiä tarvitaan taivaan, maan ja helvetin porttien avaamiseen.
Magdalan Marian kaulakoru avaa Midgardin,
Thorin vasara Valhallan
ja kultainen torvi Helheimin.
Voi sinua hölmöä. Torvi on viimeinen avain.
Sinä toit sen meille.
Miksi teet tämän?
Ihmiset ovat kiittämättömiä.
Olemme suojelleet teitä iäisyyden, mutta te vaihdoitte meidät uuteen jumalaan.
Ihmisten on aika maksaa.
Poikani, olisimme voineet hallita maailmaa yhdessä.
- Torvi hajoaa. - Jokin on vialla.
Miksi tämä tapahtuu?
Koska se ei ole aito. Annoin väärän torven Beothricille.
Kuuntelin, mitä maa kertoi minulle.
Tiesin suunnitelmasi, Frej. Tiesin, että pettäisit meidät.
Luonto paljastaa aina petturin.
Yksikään jumala tai kuolevainen ei saa hallita maailmaa.
Brynna.
Tämä on hyvä kuolema.
Minun olisi pitänyt kuolla.
Kukaan ei valitse kohtaloaan.
Et ole vastuussa minun tai kenenkään muunkaan elämästä.
Vain omastasi.
Saan rauhan.
Kuolemani on kunniakas.
Anna minut meren syleilyyn.
Kaunis Brynna, katso.
Näetkö äitisi odottavan sinua paratiisissa?
Hurja Gregor, katso. Näetkö sukumme miehet?
Viisas Warrick, katso.
Näetkö levon, jonka paratiisi sinulle suo?
Viikinki Bernard, katso. Hänen paratiisinsa on kunnia ja perhe.
Näen ystäväni niiden ympäröiminä, jotka lähtivät aiemmin.
Kun aikani koittaa, liityn heidän seuraansa iloiten.
Ja niin vanhat jumalat lähtivät Midgardista.
Ihmiskunta saa nyt valita jumalansa, ystävänsä ja vihollisensa.
Minä olen Eirick, Thorin poika.
Mieheni ja minä vartioimme pyhiä reliikkejä.
Moni ei tiedä olemassaolostamme.
Siispä lauluamme ei ole vielä laulettu.
Finnish